Hermed præsenterer jeg dronning Elisabeth.
Vi vil ikke have dronninger, der regerer gennem deres mænd.
Vores tidligere konge Henrik er nu vores fange!
Jeres far beder kong Edward om at trolove sine brødre til jer.
Giv ham noget, men ikke det.
Warwick har forrådt mig. Også George, som har giftet sig med Isabelle.
Brylluppet var ikke for min skyld. Det var for at trodse kongen.
Du kommer til at blive kong Henrik Tudor af England.
Det, din mor siger, er forræderi.
Far og John er døde. Warwick beordrede det.
Far har taget kongen til fange.
Richard Neville, jarl af Warwick, jeg forbander dig.
Jeg ønsker død over dig.
Tower of London, 1469
Er der ikke noget nyt?
Anthony og Richard kan have mødt samme skæbne som John og far.
- Sig ikke det, Elisabeth. - Gale kong Henrik er i sikkerhed.
Men hvad gør de ved Edward lige nu? Jeg har brug for ham her.
Rådgiv mig? Bur mig ikke inde eller tag min trone, men rådgiv mig?
- Rådet mener... - Nej, det gør det ikke.
Rådet mener kun det, du siger.
- Du skal bryde med familien Rivers. - Det ved du godt, at jeg aldrig gør!
Du stiller krav, jeg ikke kan gå med til for at kunne holde mig her-
- mens George regerer i mit sted. Men det er dig, der regerer gennem ham.
- Edward, den loyalitet vi havde... - Du skal kalde mig "Deres nåde"!
Jeg er Guds salvede konge!
Deres nåde må forstå, at dronningens familie har forrådt...
De er loyale mod mig! Det kan man ikke sige om dig og George.
Hvor er dronningen? Hvis du har krøllet et hår på hendes hoved...
Så havde hun sendt djævlen efter mig. Hun er barrikaderet i Tower.
Det er forræderi, kære fætter.
Ligesom dette. Men så må jeg jo regere fra Warwick Castle-
- og du kan hente noget vildtkød og øl, så jeg kan spise på din regning.
Er det forstået?
Hent også min bror George.
Bror Georges nye hustru Isabelle! Gift uden mit samtykke.
- Du regner vel ikke med min støtte? - Få dem ud herfra.
- Har hun blødt endnu? - Hun er gravid.
Et barn på bryllupsnatten er et tegn fra Gud. Er det en dreng?
Hvordan skulle jeg vide det?
Parlamentet skal udråbe George til konge og Isabelle til dronning.
- Jeg kan ikke...! - Han ved, hvad vi gør.
- Der er ingen vej tilbage. - Parlamentet går aldrig med til det.
Det bliver de nødt til! Rivers-kvinden er lagt for had.
Hun har drevet far og alle andre rådgivere væk.
Og erstattet os med afskum. Og du skal ikke sige mig imod!
Du kan sige ham imod, når du er blevet dronning.
Er du her? Jeg har modtaget et bud fra Jasper Tudor!
Parlamentet i York skal beslutte, hvad de vil gøre med Edward.
- De burde hugge hovedet af ham. - Ville du have gjort det, Margaret?
Han trodsede Gud. Jeg havde selv gjort det, hvis jeg var en mand.
- Jeanne d'Arc havde gjort det. - Heldigvis er beslutningen ikke din.
Det er Herrens beslutning. Jeg følger hans vilje.
Snart vil han afsløre, hvordan min søn skal overtage tronen.
Eller også kalder du alt, hvad du end gør, for Guds vilje.
Jasper forstår. Jeg forventede ikke, at du ville.
Jasper Tudor... Er han lige så blodtørstig?
- Ville han også halshugge kongen? - Jasper og jeg står sammen i alt.
Ikke i alt. Du er ikke gift med Jasper Tudor. Du er gift med mig.
George! Kom og se mig i øjnene som en mand.
Gem dig ikke bag ved vores fætter! Kender mor til det her?
Din heks skal ikke sidde på tronen.
Du stoppede med at være konge, Ia du dyppede vægen i hende.
Vil du forsøge at få parlamentet til at sætte kronen på George, Warwick?
Issy, se hvad de har sendt til dig. Det er Elisabeths kroningskappe.
De har taget den fra paladset i Westminster.
Den lugter af hendes parfume.
Kun konger og dronninger får lov at bære den. Du bliver dronning, Issy!
Er du ikke glad? Far har gjort det for din skyld.
Der er allerede to dronninger.
Den ene er i eksil, og den anden sidder gemt i Tower.
Jeg ville blive den tredje dronning.
Tænk, hvis far også vender sig mod os.
Det gør han ikke. Du bærer prinsen, hans barnebarn.
- Far har ingen anden nu. - Vi sagde, at Edward var den rette.
Vi sagde, at han var Yorks blomst, og at hele England var hans have.
- Vi sagde, at vi elskede hende. - Det sagde vi aldrig.
Vi kunne ikke lide hende. Aldrig nogensinde.
Far siger, at vi skal betragte hende som vores fjende.
Se, hvor smuk den er. Kan du ikke huske, når vi legede dronning?
- Nu kan du blive dronning for alvor. - Jeg vil ikke være dronning, Annie.
Jeg troede, at ægteskabet var for min skyld, men alt er for deres skyld.
Vi er deres brikker i et spil, og ægteskabet er en frygtelig ting.
Det er ikke det samme for hende. Vi kommer aldrig til at være som hun.
Vi får aldrig det, som hun har.
Jeg vil blive en stærk leder.
Manden, I taler om, har forrådt sin egen bror!
Den retmæssige konge sidder på tronen.
Ingen krone, George? Parlamentet havde I tydeligvis ikke magt over.
Så enten lader I mig gå, eller også må I dræbe mig.
Det kan ikke slutte på andre måder.
George...
Tag den af.
Tag den af, sagde jeg!
George bliver ikke konge. Parlamentet modsatte sig det.
Jeres far har satset alt, og han har tabt.
Han tabte.
Velkommen hjem.
George truede med at halshugge mig, men turde ikke. Heller ikke Warwick.
Han troede, han kunne køre rundt med mig.
Jeg sagde, at jeg med glæde ville blive i hans hus for altid-
- men at jeg aldrig ville opgive min hustru.
- Sikke fjolser, hvis de tror det. - Løslod han dig bare?
Parlamentet nægtede at udråbe George til konge.
Warwick løslod mig for at redde sin stolthed.
Det kommer han til at fortryde.
Du ved, hvad der skete med min bror John og min far.
- Det kommer de til at betale for. - Desværre ikke.
Vi skal have fred. Jeg burde ikke have lukket lord Warwick ude.
Han og George vil bede om forladelse.
- Og det skal du ikke give dem. - Det gør jeg.
Det er min bror og min fætter. Landet tåler ikke en krig til.
Jeg udråber Warwicks nevø til hertug af Bedford.
- Min første mands titel? - Det vil øge Warwicks loyalitet.
- Han er en forræder. - Du må henrette Warwick.
Det kan jeg ikke, og det gør jeg ikke.
Desuden giver jeg vores datter Elisabeth som kone til unge Bedford.
- Det bliver over mit lig. - Så kan Warwick få en tronfølger.
Hun kommer aldrig til at gifte sig med Warwicks nevø.
Undskyld, at jeg prøver at beskytte dig, men de ville have myrdet dig.
Jeg lover min datter bort, til hvem jeg vil-
- og ingen, selv ikke du, skal hindre mig.
Fadervor, du som er i himlene. Helliget vorde dit navn, komme dit...
Jeg er ikke længere kongens sherif.
Jeg har også mistet min titel.
Ja. Kongen er blevet frigivet.
Han skriver, at du og Jasper Tudor tilbød hans bror George jeres støtte.
I stedet for mig bliver min bror John jarl af Wiltshire.
På trods af dine drømme bliver du aldrig andet end lady Stafford.
Jeg håber, at du er tilfreds.
Og du skriver ikke flere breve! Især ikke til Jasper Tudor.
Hvis du gør, tager jeg dine bøger og dine besøg hos din søn. Forstår du?
Forstår du det?
Skal de fejre jul her? Vi er ikke engang færdige med at sørge.
Jeg vil ikke være her.
Hun vil sende os onde blikke.
- Hun er ligeglad med os nu. - Hun kommer stadig til at hade os.
På grund af far.
Når de er tæt på os, kan det være forbandelsen virker.
Jeg gør dem til mine hofdamer.
Velkommen til hoffet.
Warwick. George.
Tilbage i folden.
Deres nåde.
Lady Rivers.
- Jeres tab gør mig ondt. - De brutale mord på min far og bror.
De var uskyldige og loyale mod deres konge.
- Men i krig... - Der var ikke krig.
De døde ikke på slagmarken.
Det var mord og forræderi over for Gud og mennesker.
Ti stille.
- Jeg må tilbage til min mand. - De går, når jeg befaler dem at gå.
I skal alle danse efter min pibe.
- Vil du danse, kære søster? - Nej tak, Anthony.
Anthony har fortalt mig om sin rejse til Italien.
Jeg kan ikke.
- Deres nåde. - Du fortjener ikke at være her.
Thomas.
- Sikke en lidenskab. - Godt, at du ikke også slagtede ham.
Ja, det havde været skrækkeligt.
Jeg ved, at du konspirerer mod kongen.
Han tilgiver dig måske, men det lover jeg, at jeg aldrig gør.
- Lord Warwick. - Glædelig jul, hertuginde Cecily.
- Endnu en af os er tilbage. - Min son George indbød mig.
Han skal snart have en arving.
Kraften, der fjernede mig fra hoffet, har tydeligvis mistet sin kraft.
- Og Edward er blevet en mand igen. - Det har han altid været.
Men det er åbenbart ikke nok til at få sin families støtte.
Søster.
Skal forræderne have mere jord? Hvordan kan du holde det ud?
Det er sådan, det er at være konge.
Hvis jeg ikke belønner adelen, vil de have Henrik eller sønnen på tronen.
Eller min bror George eller Henrik Tudor. "Lad os få Lancaster tilbage!"
Ham håber hun vel ikke på? Der er så mange før ham i rækken.
Warwick, jeg har noget til dig.
Hvad med de nygifte? Er din datter vanvittigt forelsket i George?
De er taknemmelige for, at Gud har skænket dem et barn så hurtigt.
- De håber på en dreng. - Vi håber alle på at få sønner.
Jeg bliver nødt til at få en søn.
Vælg. Vælg en, du vil trække ind.
- Den. - Er du sikker?
- Ja. - Okay.
- Det er en barneske. - Vend den om.
"Edward". Jeg får en søn, der hedder Edward!
Kom og læg dig, elskede.
Noget har gjort dig sulten.
Du må vente.
Snør min kjole op.
Skynd dig.
Edward tilgiver mig for alt.
Jeg kan ikke holde det ud. Hun er led ved mig.
Tag dig ikke af det, min lille natsværmer.
Du skal nok få din stund i lyset. Vi er tæt på tronen.
Men snart er vi endnu nærmere.
- Et ægteskab til mig? Med Richard? - Nej, ikke med Richard.
Han er tro mod kongen med hele sin sjæl.
Gør din pligt og glem ikke, hvem du er, eller det store navn du bærer.
Det bliver svært for os alle, men det er det værd.
Vi får det, vi fortjener, og Edward... vil aldrig forråde mig igen.
My lady.
- Et nyt oprør? - Til ære for den skøre gamle Henrik.
- Lederen vil ikke sige sit navn. - En leder uden navn?
Margaret af Anjou forbereder sig måske på at befri sin mand.
Jeg gør kort proces med ham. Jeg må selv forsvare min krone.
- Jeg må også risikere mit liv. - Edward, tag ikke af sted.
Jeg venter barn. Denne gang er jeg sikker på, at det er en dreng.
Jeg vidste det! Hvordan kan du vide, at det er en dreng?
- Snager du i en kvindes gåder? - Nej.
Bliv. For at beskytte os begge.
Nu må jeg forsvare kronen, så min søn kan arve den.
Min prins skal hedde Edward.
Edward.
Kommer den trofaste Warwick og George med dig?
Warwick hverver mænd nordpå, og George rider ved min side.
Du må stole på mig, Elisabeth.
Jeg er hjemme første maj med ferskner og torsk til dig og lille Edward.
Mærk, Annie. Han er livlig.
Han er stærk. Eller hun er.
- Hvad er det, far? - Et oprør. Mod kongen.
Jasper.
Jasper!
Margaret.
- Du har ikke skrevet. - Min mand har forbudt det.
Der er oprør. Endelig er tiden inde.
- Sejler dronning Margaret ud? - Fra Calais, når Edward er draget ud.
Oxford kommer med 10.000 mand. Jeg har halvdelen af Wales.
Gør dine folk klar og drag af sted. Vinden vender. Det er vores tur.
Jeg rider ikke ud, og jeg sender ingen af sted.
Krigene har kostet for mange liv. Jeg har mistet en bror og en far.
Jeg har også mistet familie. Det er derfor, vi må fortsætte kampen.
Vi kan afsætte Yorks tronraner og give tronen tilbage til Lancaster.
Indtil næste gang og gangen efter det.
Ved kong Henrik, at krigen udkæmpes? Han kan knap nok huske sit eget navn.
Og Edward er en bedre konge.
Vejene er sikre, og røverne er blevet stillet for retten.
Guds retmæssige konge bør sidde på tronen. Vender du også Gud ryggen?
Edward er også salvet af Gud. Gud er måske forvirret.
Beskylder du Gud for din egen skam?
- Du er fej og bange som et barn. - Så er det nok, Margaret.
Det er ikke nok. Det er det ikke.
Hvordan skal jeg leve med sådan en skam?
Jeg har ondt af dig. Han har ingen rygrad.
Vi besejrer dem uden ham. Jeg ville ønske, at jeg også kunne kæmpe.
Du er lige så modig som en hvilken som helst mand. Du er en soldat.
Oprøret ledes ikke af Margaret af Anjou.
Det er blevet sat i gang af Warwick og George, hertug af Clarence.
George giver din søn titlen tilbage, hvis vi bidrager med soldater.
De vil lokke Edward ud i kamp.
Så fører Warwick og George deres hære mod ham og slår ham ihjel.
De har brug for os, for at det virker troværdigt.
- Sætter de så George på tronen? - Folk bliver hurtigt trætte af ham.
Så vender de sig mod Lancaster, og din søn får en chance.
Jeg beder min bror Welles om soldater.
Han gør det, hvis han tror, at det er for Lancasters skyld. Tag det her.
Du skal vide, at jeg er med dig.
Nej, mor...
Jeg vil ikke være dronning. Jeg vil bare have mit barn.
Hvorfor gør far det her?
Jeg ved det ikke. Han er besat af det.
Han sætter sit liv og vores sikkerhed på spil.
Han siger, at Edward ikke tjener England.
Han siger, at han ikke kæmpede for at sætte Edwards hustru på tronen.
Stop med det tuderi, Isabelle.
Vi må støtte ham og bede til Gud om, at hans foretagende lykkes.
Gud bevare os, hvis det mislykkes.
Hvad gav du Jasper Tudor?
En halskæde.
Jeg fik den, da jeg forlod Pembroke, men jeg burde ikke have beholdt den.
Gud har vist mig, at jeg skal være en god hustru. Jeg vil forbedre mig.
Også over for min mor.
Vil du bringe mig til min mor, så jeg kan vise hende min anger?
Hvad skyldes æren?
- Welles. - Margaret. Lord Stafford.
Richard, skal vi bede sammen?
Jeg har noget vidunderligt at fortælle dig.
Gud har beordret den engelske adel til at udkæmpe hans hellige krig.
Gud har talt til mig... om dig.
Du er udvalgt, Richard. Du skal udføre Guds arbejde.
- Hvad vil han have mig til at gøre? - Lede hans velsignede korstog.
Du skal samle hæren, der skal vælte den onde Edward fra Guds trone.
Jeg har aldrig været i krig før. Jeg ved ikke engang...
Du skal bare stille op med hæren. Gud gør resten.
Han vil sætte en ny Lancaster-konge på tronen.
Hvor mon han leder efter den konge, hvis du fører Lancaster til sejr?
Kære Gud, hold hånden over Edward i det kommende slag.
Lad Edwards fjender falde og beskyt ham med din kærlighed.
Herre, vi beder for vores far.
Må han vide, hvad han gør og følge din vilje.
Jeg beder til, at min mand vil komme uskadt hjem og for mit barn.
Lad min Warwick sejre.
Lad Edward af York falde i dette slag.
Lad den onde tronraner falde, der stjal tronen.
Giv sejren til min bror og Jasper Tudor, der kæmper på Lancasters side.
Kære Gud, lad Edward vinde. Lad ham overleve.
Gode Gud, lad Edward tabe. Lad ham dø.
Jeg håber, at det er lige så let, som de lovede.
Warwick og hertugen af Clarence vil dræbe Edward under slaget.
- Vi skal bare lokke ham ud i felten. - Men min søster sagde...
- Er Warwick og hertugen med os? - Bestemt ikke.
De vil udråbe George til konge, hvis alt går vel.
Ellers bliver vi henrettet som forrædere-
- og får vores indvolde spredt uden for Westminster.
- Jeg troede, det var Guds egen krig. - Få noget søvn.
Din indsats er snart overstået.
Gud vil ikke redde mig.
Stands i kongens navn.
Jeg skal tale med kongen.
Edward! Warwick og hertugen af Clarence har tænkt sig at dræbe dig.
Vis nåde...
Forræder.
Nej!
Ikke min dreng!
Min søn er død. Min søn er død!
Hvorfor tog han af sted?
- Min søn er død. - Mislykkedes det? Lever Edward?
- Gå indenfor. - Undskyld, jeg forstår det ikke.
Hvorfor?
Edward er uskadt, men det var en fælde. Han jager Warwick og George.
- De ville myrde ham med koldt blod. - Han dræbte Welles, der advarede ham.
Ingen kommer til at stole på ham igen.
Familien Beaufort sørger over Welles. Edward har opildnet sine fjender.
- Richard, min elskede søn... - Han forrådte huset Lancaster.
- For Guds skyld, drengen er død. - Hun er ligeglad. Hun er hjerteløs.
- Og hun er forbandet. - Det er dig, der er forbandet.
Så er det nok.
Jasper er flygtet. Kongen er efter ham, så han flygtede til Frankrig.
- Vi må hente Henrik. - Når det er sikkert.
- Jasper beder mig om at hente ham nu. - Jaspers mening er ikke noget værd.
Han er på flugt og har efterladt Henrik.
- Han har ikke noget valg. - Han valgte at slås mod kongen.
- Jeg henter drengen. - Jeg følger med. Det er min søn.
Jeg gør, hvad du siger, hvis vi støder på soldater. Jeg beder dig.
Okay så.
Nu kan du måske forstå din mors sorg.
Issy.
- Vi fejlede. - Nej, vi trak os tilbage.
Vi skulle ikke have stolet på Lancaster.
George af York er den retmæssige konge. Gud bevare kong George.
- Kong George. - Vi sejler mod Calais.
- Vi ligger i krig med "kong" Edward. - Jeg kan ikke sejle, mens jeg føder.
Warwick og George henter garnisonen i Calais.
Anthony kan måske ikke stoppe dem. Vi må gribe ind, mor.
De myrdede din mand og din søn uden at blive straffet for det.
Vi blev opdaget! Anthony Rivers red som besat og fangede vores flåde.
Det får han kappet hovedet for. Vi sejler mod Calais øjeblikkeligt.
- Midnight ved, at der er noget galt. - Han er bare ulydig.
- Han vil ikke af sted. - Edward er efter os. Gå ombord!
- Issy er bange. - Kom nu!
Nu er han ombord. Du kan sove. Vi er fremme i løbet af ingen tid.
Det blæser op til uvejr. Hvis det bliver værre, må vi blive.
Vi har fået den bedste hytte. Den har vi aldrig haft før.
- Det blæser op. - Det er bare nogle store bølger.
Det er uvejr. Vi kommer til at dø.
Annie!
Annie, barnet er på vej!
Margaret, vi må søge ly.
Barnet er på vej. Vi må sejle ind til havn.
Vi søger ly ved den franske kyst.
Hent nogle lagner til hende!
Tænd ilden! Min søster skal føde.
Det er en forhekset vind. Kvinder ombord betyder uheld.
Jeg befaler dig at tænde ild! Jeg er kongemagerens datter.
- Hvad laver du her? Er min søn født? - Vi har brug for lagner!
Og en ske, som Issy kan bide i.
Giv hende den her. Den får hun brug for.
- Hvorfor stopper vi? - For at se om slottet er besat.
Det er for meget. Forbandelsen kan vende og ramme os.
Der er kun tjenerne og drengen.
Velkommen til Pembroke, my lady.
Sir.
Hvor er onkel Jasper? Er han med jer?
Han er i sikkerhed, men desværre ikke med os, Henrik.
- Kommer han tilbage? - Det er jeg sikker på.
Jeg er din mor. Jeg er kommet for at hente dig.
Tak, men jeg venter på Jasper, så jeg kan ikke tage af sted.
- Stalddrengen sørger for jeres heste. - Du kan blive indenfor.
Han vil ikke følge med. Han kender mig ikke.
Han er Jaspers dreng, helt og holdent.
Og nu skal du gøre ham til din dreng.
- Hvorfor kommer barnet ikke? - Det sidder fast. Det skal vendes.
Spørg din far, hvornår vi kommer til Calais.
- Isabelle har brug for en jordemor. - Vi sejler ind i Calais nu.
Isabelle skal få Frankrigs bedste læger.
- Hvad er den lyd? - Havnekæden. De tager Edwards parti.
Vend om og hejs sejlene!
De skyder mod os!
Du må vende det. Du har de mindste hænder.
Du må prøve at vende barnet. Hvis du elsker din søster, gør du det!
Hjælp mig, jeg vil ikke dø.
Jasper.
- Undskyld. - Det er min fejl.
- Undskyld, at min bror forrådte jer. - Jeg bliver nødt til at tage af sted.
De har sat en pris på mit hoved.
Jeg begiver mig til Frankrig, men jeg kommer tilbage med en hær.
Jeg kunne ikke sige til vores dreng, at jeg var her. Jeg ventede på dig.
Du ville sikre dig, at min søn var i sikkerhed, inden du tog af sted.
Hvordan skulle jeg kunne leve uden dig?
Kan vi komme og tage afsked med dig? Det ville være godt for dreng.
Han står dig nær.
Det var en dreng.
Et lille drengebarn.
Jeg bliver nødt til at rejse. Pas på din mor for mig.
- Som en Tudor. Eller hvad, Henrik? - Som en Tudor.
Kom her, min dreng.
- Skal vi bede for onkel Jasper? - Nej tak, my lady.
Jeg er din mor, Henrik.
Edward.
Kom.
- Du huskede det! - Ferskner og torsk.
- Jeg kom første maj, som jeg lovede. - Og vi har vores York-prins.
Nu er vi sikre.
Jeg beklager dit tab.
Vores tab.
Der kommer flere.
Hvis vi var blevet hjemme, havde barnet levet.
- Det er din skyld. - Dronning Elisabeth venter barn igen.
Vi skal have en søn, før hun får en. Det slutter ikke her, Isabelle.
Men for mit barn gør det.
Det er slutningen for ham.
Katrine Kirk www.broadcasttext.com